Vær lykkelige! Nyt livet deres i Wayward Pines!
Beverly Brown brøt reglene. Derfor ble hun oppgjort.
Vi har problem. Ethan Burkes kone ser etter ham.
Bilen lekker olje. Jeg kan stramme ventilen, så den ikke bryter sammen.
- Kona og sønnen min? - Jeg fikk dem friske.
- Kom dere ut for en ulykke? - De sa det, men vi husker ikke noe.
Fortell henne at jeg er her. Byen er liten.
Jeg hadde rett. Han er sammen med henne.
Hvor mange ganger må jeg si dette? Dette er min by!
Dere må be om lov fra meg for å dra herfra!
Hva fanken feiler det dere?
- Ethan! - Nå har jeg deg, din jævla...
Du tror du vil vite sannheten, men det vil du ikke.
Den er verre enn alt du kan forestille deg.
Ben? Ben, Ben...
- Bli med ut. Bli med meg ut. - Det er i orden, vennen min.
Kom nå. Ja, kom hit.
Greit. Sånn. Kom hit.
- Gi meg hendene dine. - Det er blod.
Hva slags vesener var det på den andre siden av muren?
Ulver. Dette er et ulveområde.
Her. Ta den.
- Den mannen drepte oss nesten. - Men han gjorde det ikke.
- Vi må ringe politiet. - Han var politiet.
Akkurat. Det er umulig å dysse det ned.
De vet det allerede.
Det er kameraer og mikrofoner overalt.
I dette huset, i skogen...
Hele byen er overvåket.
Av hvem da? FBI? Hvem da?
Jeg vet ikke.
Jeg ble sendt for å etterforske da to agenter forsvant.
Den ene var Bill Evans. Den andre var Kate.
Etter ulykken våknet jeg på sykehuset, som deg og Ben.
Jeg prøvde å ringe deg og kontoret, men kom ikke fram til noen.
Jeg har prøvd å forlate byen helt siden jeg våknet på sykehuset.
- Hva gjør vi nå? - Vi er forsiktige og spiller med.
Vi later som om ingenting er galt. Oppfører oss som...
Som om vi er en lykkelig familie.
Hvis du vil overleve.
Hvor er Ben?
Ben! Ben!
Hva skjedde? Hva er det?
"Kjære Ben. Vi ser fram til din første skoledag i Wayward Pines."
Gratulerer, sheriff Burke.
Jeg har kjøpt en kake til deg. Du kan til og med spise konglene.
Mr. Burke! Vi er så glade for at du er ny sheriff. Borgermester Fisher.
- Si "Pines"! - Pines!
- Toby her. Jeg er fra avisen. - Dette er nok en brå omstilling.
Jeg ville lyve hvis jeg sa at jeg ikke var litt overrasket.
Kan dere si meg hvem som utpekte meg til sheriff?
- Var det deg? - Det har jeg ikke rett til å gjøre.
Hvem har rett til det?
Jeg vil gjerne snakke med den personen, takke for stillingen-
- og stille spørsmål om den nye rollen min.
Så jeg kan gjøre en god jobb som sheriff.
Vi foretrekker å unngå spørsmål her. Vi følger bare reglene.
Vi liker ikke nysgjerrigperer her.
- Hvem vil ha litt kake? - Jeg kan hente en kniv.
- Kan du la oss være i fred litt? - Ja visst.
Jeg er veldig glad for å ha en ny sheriff med din erfaring.
- Hva vet du om erfaringen min? - Mye. Det er en del av jobben min.
Det er den typen makt som følger med den nye stillingen din.
Jeg forstår. Jeg ser fram til å samarbeide med deg i framtiden.
Lykke til på den første dagen.
Det gjelder bare i noen dager, til faren din er ferdig med saken.
- Unngå å vekke for mye oppsikt. - Jeg vekker aldri oppsikt.
God morgen, Theresa!
Ben.
Høyt oppe. Langt nede. I midten. For treig.
Der fikk du meg.
Det skal bli så spennende å presentere deg for skolen.
Du kan kalle meg mrs. Fisher. Noen sier bare mrs. F. Det velger du selv.
Fokuset her ligger på sinnet. Kulturvitenskap, lagånd og idrett.
- Alle driver idrett. Gjør du det? - Egentlig ikke.
Jeg antok at du var kunstnerisk anlagt. La meg gjette.
- Musiker? Gitar? - Ja.
Vi har et fantastisk musikkprogram her.
Vet du noe stilig? Mange elever danner grupper.
Hver sommer har vi en konkurranse mellom dem på Rosemary's Café.
- Det høres flott ut! - Skoledagen har alt begynt.
Greit. Jeg henter deg klokka tre.
Jenter.
Jeg har en velkomstbrosjyre til deg.
- Takk. - Ja vel. Bli med meg.
- Du er fra New Jersey. - Ja.
- Vil du aldri dra tilbake? - Nei. Jeg stortrives her.
Fanken også.
God morgen, sheriff Burke.
- Hva er dette? - En borgerarrest. Dere kan gå.
- For hva da? - Han er en opprører.
I morges skjendet han offentlig eiendom med...
...undergravende graffiti.
- Det krever et oppgjør. - Et oppgjør?
Ha én ting klart for deg: Ingen vil bli gjort opp her.
Tro meg, det er ikke noe vi ønsker. Men Peter gir oss ikke noe valg.
Det er det tredje lovbruddet hans.
Men du kan jo ikke vite om loven om det tredje lovbruddet, sheriff.
Du har gjort borgerplikten din, Pam. Nå kan du gå.
Ethan, vennen min. Hvis ikke du vil gjøre dette...
- ...så gjør jeg det gjerne selv. - Det skal bli ordnet.
Det skal bli spennende å se hvordan du velger å "ordne" dette...
...vennen min.
Jeg skal stille deg noen spørsmål, Ben.
Jeg må finne ut av personligheten din for å finne en plass.
Ikke anse det som en prøve.
Bare anse det som at vi prøver å bli kjent med hverandre.
- Flott. Hvor kommer du fra, Ben? - Seattle.
- Og hvor bor du? - I Seattle.
Og hvor er hjemmet ditt, Ben?
- Skal jeg gjenta spørsmålet? - Jeg har allerede sagt hvor jeg bor.
Jeg spurte ikke hvor du bodde. Jeg spurte hvor hjemmet ditt er.
Seattle.
- Savner du det, Ben? - Ja. Jeg går ut fra det.
- Hvorfor savner du det? - Jeg vet ikke. Mange grunner.
Du savner noe, og du vet ikke hvorfor du savner det.
Hvorfor tar ikke foreldrene dine deg med seg hjem?
- De kan ikke. - Hvorfor ikke?
Pappa jobber for Secret Service og har et oppdrag her.
- Hvordan kan du vite det så sikkert? - Det er det han jobber med.
- Hva om han har diktet det opp? - Det ville han ikke gjøre.
- Har faren din aldri løyet for deg? - Han har løyet, men...
Hvordan kan du da stole på ham?
Hvordan kan du stole på ham, Ben?
I FORLEDELSENS TID ER SANNHETEN EN REVOLUSJON
- Kan jeg hjelpe deg med å finne noe? - Jeg vil kjøpe noe til sønnen min.
- Hva er anledningen? - Ingenting. Jeg vil bare gi ham noe.
Han er vel glad i musikk?
Jeg har... Disse er håndlagd av ektemannen min.
Alle spiller forskjellige melodier. Dette er favoritten min.
Du har 30 sekunder på deg til å si det du vil.
Du kan nok ikke bestemme reglene her.
25. Og reglene er ikke mine.
Jeg sluttet på agentkurset fordi jobben alltid går foran.
Jeg ville være mor.
Jeg satte familien først, men Ethan tok ikke det valget.
- Du skadet familien min, Kate. - Beklager. Mye har skjedd siden da.
- Kanskje for deg. - Deg også. Du vet det bare ikke ennå.
- Vil du at jeg skal pakke den inn? - Nei takk. Jeg har ombestemt meg.
Du heter Ben, ikke sant?
- Hei. Jeg heter Amy. - Hei.
- Venter du på moren din? - Nei, jeg skal gå hjem.
- Bor du nær skogen? - Jeg vet faktisk ikke helt.
Bor du nær de veldig høye trærne eller de nokså høye trærne?
Wayward er ikke så stort. Vi finner det nok. Kom.
Hun spurte masse ting om hvor jeg bodde og sånt.
Hun ville vel sjekke at du ikke hadde hjemlengsel.
- Har du det? Hjemlengsel? - Jeg antar det.
- Du var populær på skolen din? - Ja, på en måte.
- Du hadde vel en kjæreste også. - Ja, det hadde jeg.
Nå er det vel et slags avstandsforhold, antar jeg...
Det er logisk at du lengter tilbake hvis alt er perfekt i Seattle.
Har du vært ved det gjerdet? Den muren, eller hva det nå er?
Nei. Hva skulle jeg gjøre der?
- Hva med dyrene på andre siden? - Hvordan kan du vite om dem?
Ben! Hva gjør du? Jeg sa at jeg skulle hente deg på skolen.
Det er min feil. Jeg ba Ben om å følge meg hjem.
Han ville ikke, men jeg presset ham.
- Greit. Det er i orden. Kom. - Beklager.
- Ha det. - Ha det...
- Du har tatt feil person. - Jaså?
Hva med disse menneskene? De som står der med deg?
Det er lenge siden. I et annet liv.
Hvor lenge siden?
Jeg sluttet å holde tellingen etter fire vintrer, så kanskje 4-5 til.
Hva er disse numrene?
Ingen anelse. Jeg vet ikke.
Du har ikke stokk på dette bildet.
- Ulykke under fjellklatring. - Hvor da? Her?
Jeg prøvde å klatre ut. Det var så dumt av meg.
- Hvorfor får ingen forlate byen? - Det fins én utvei.
Sheriff Burke. Du må innkalle til oppgjør for Peter McCall i morgen.
Klokka 22.00 presis.
Telefonselgere.
- Hvordan gikk det? - De utnevnte meg til sheriff i dag.
- Utnevnte de deg til sheriff? - Man får jobben til den man dreper.
De vil henrette en mann for å ha malt graffiti.
De forventer at jeg skal gjøre det, ellers finner de en annen.
Alle er fanger her.
Jeg traff borgermesteren i dag. Han heter Brad Fisher.
Fisher. Bens lærer heter Fisher. Jeg traff henne i morges.
Megan? Det er kona hans.
Jeg sjekket mappene deres. Hun var hypnoterapeut før hun kom hit.
Lot de en hypnoterapeut bli lærer?
Jeg tror at borgermesteren prøvde å fortelle meg noe.
Jeg tror vi kan få vite mer av ham.
Hei! God morgen!
Mrs. Burke. Det er fint med foreldre som er så engasjerte.
- Vil du komme hit hver morgen? - Det var deg jeg ville treffe.
- Ektemennene våre møttes nok i går. - Ja, akkurat det!
Så spennende å være gift med sheriffen!
Vi er jo nye her og har ingen venner. Vi vil at dere skal komme til middag.
Det vil vi gjerne! Så hyggelig.
Dere bør også se mer av byen.
Kan vi ikke treffes på Biergarten klokka 19.00?
Vi kan ta en bås innerst inne. Hamburgere og øl.
- Dere spiser vel kjøtt? - Ja da. Vi spiser alt.
- Da ses vi. - Greit, flott.
Hallo der. Kom hit.
God morgen, Peter.
- Er dette det siste måltidet mitt? - Ingenting skal skje med deg.
Jeg har lest dette ti ganger. Jeg hadde glemt hvor mye jeg har glemt.
Kan du ikke fortelle hva du husker?
Det var 2001, og jeg var i Los Angeles på en konferanse.
Jeg gikk ned for å ta en drink i baren.
Jeg begynte å snakke med en brunette som het Denise.
Vi fant virkelig tonen.
Etter fem drinker-
- inviterte jeg henne til hotellrommet for å gå ett hakk lenger.
Jeg var fremdeles gift. Jeg skulle gjerne sagt at det var...
...et øyeblikks svakhet. Noe som ikke hadde skjedd før. Men det er løgn.
Uansett...
...så gikk vi tilbake til rommet mitt, og jeg sovnet.
Etterpå våknet jeg på et hotellrom, men ikke på det samme hotellet.
Brunetten fra baren var fremdeles der...
...men hun var eldre. Og hun het ikke Denise.
Det var Pam.
Vi begynner der vi slapp i går.
- Hvor kommer du fra, Ben? - Seattle.
Og hvor bor du?
- Jeg vet ikke. - Bra, Ben. Veldig bra.
I morgen begynner du på skolen med de andre. Jeg skal være læreren din.
Lukk øynene.
Er du klar?
For hjertesonen.
Sheriff Burke. Hyggelig å treffe deg igjen. Dette er min kone Megan.
Du må være Theresa. Hyggelig å treffe deg.
- Sitt ned. - Hallo igjen, Theresa!
- Var det vanskelig å finne fram? - Nei, slett ikke.
Bøffelburgeren deres er god. Hvordan smaker biffen?
- Er biffen god? - Ja, den er flott.
Er alt i orden?
- Dette var jo veldig hyggelig. - Det er en ære å spise med sheriffen.
- Ja, gratulerer! - Takk. Mange takk.
Vi vil jo selvsagt savne sheriff Pope. Han sluttet så plutselig.
Ja, det var nok en overraskelse for oss alle.
Jeg har alltid tenkt at det å være en god sheriff er som å være lærer.
Man må sette tydelige grenser.
Folk må forstå at oppførselen deres får følger.
Jeg må vaske hendene. Kan du følge meg til toalettet?
- Har dere oss unnskyldt? - Ja da. Følg meg.
- Du har en vakker kone. - Takk.
- Hva syns du om byen vår? - Jeg liker den.
Det er fantastisk. Fjellene, furene, frykten i alles øyne...
- Vin? - Absolutt. Ja.
Ingenting er som et glass god vin når man vil løsne på tungebåndene.
- Din sønn Ben er visst en grei gutt. - Ja, det syns jeg.
Saken med denne byen er at...
...de fokuserer på barna. Skolen er veldig engasjert.
Det handler om å forme barnets sinn.
- Din kone er lærer på skolen. - Ja. Vær forsiktig.
Alle hyller bøffelburgeren...
- ...men ørreten er suveren. - Bøffelburger.
Hva syns dere om de offentlige henrettelsene?
Det Pope gjorde med Beverly. Det de venter at jeg skal gjøre med McCall.
Oppgjørene, ja.
Vi skriver ikke lovene. Vi... følger dem bare.
- Godt uttrykt. - Det er derfor jeg skriver talene.
Den iskremspisende jævelen. Dro han uten å ta farvel?
- Du må innrømme at han var nifs. - Han var så søt.
Ja, men sheriff Pope er borte. Nå har vi en ny sheriff. Jippi!
Mange syntes at han var for brysk.
Men han var grei på tomannshånd. Ærlig og lett å arbeide for.
Veldig sjenerøs mot meg, særlig under høytidene.
Du kommer veldig snart til å føle det samme for sheriff Burke.
- Bare husk at Ethan er gift. - Pam. Det er motbydelig.
Venner, naboer.
La oss løfte glassene for vår nye sheriff: Ethan Burke.
Vi er nok alle overveldet over hvor raskt han har steget i gradene.
Med stor makt følger det et stort ansvar.
En som forstår at de som bryter loven, må straffes raskt-
- og når det trengs: strengt. Så strengt loven vår gir myndighet til.
Takk. Takk, Pam. Det var veldig vennlig.
Jeg vil bare si at det er en ære å få gjøre tjeneste.
Og jeg vil at alle som er her skal vite...
...at så lenge jeg er sheriff i Wayward Pines-
- skal jeg gjøre alt som står i min makt for å sørge for-
- at jeg får ondskapen i byen fram i lyset.
Og at de virkelige forbryterne skal bli stilt for retten.
- For sheriff Burke. - For sheriff Burke!
Takk skal dere ha.
Psykiateren. Traff du ham på sykehuset?
- Dr. Jenkins! - Ethan. Hvordan står det til?
Du må være Theresa. Jeg er så glad for at du har kommet deg.
- Hva gjør du her ute? - Jeg ser bare på den nye arten min.
Det er en krysning av to forskjellige furuer.
Hun krever lite oppmerksomhet, men jeg er jo alltid bekymret.
Hør her, doktor. Det er noen i byen-
- som vil at jeg skal henrette en mann som tagget.
Da stemmer ryktet. Jeg er virkelig lei for det.
Vi kan vel ikke bare godta det?
Jeg vet hva du føler, Ethan. Tro meg, det gjør jeg virkelig.
Det er de beste tingene i verden som krever det største offeret.
Se. Se på all skjønnheten rundt oss.
Hector Gaither. På lokalradioen hver kveld.
- Kom, så går vi. - Nesten alle hører på.
Når vi kommer til krysset, vil jeg at du skal gå hjem. Vi ses der.
- Vi er framme. - Er det yndlingsstedet ditt?
Nei, dette er yndlingsstedet mitt.
Fortell om vennene dine.
Jeg hadde egentlig ingen. Jeg løy for deg.
Det gjør ikke noe. Vi henger oss uansett ikke opp i fortiden her.
Og nå har du jo meg.
- På tide å gå. - Oppgjørene skjer klokka 22.00.
Det blir ikke noe oppgjør. Kom nå.
- Hvor skal vi? - Jeg skal gjemme deg ute i skogen.
- De finner meg med en gang. - Vi må ta den risken. Kom nå.
Greit. Ta meg med til gjerdet.
"Gratulerer, Theresa! Du har fått jobb hos byens eiendomsmekler."
"En seniormekler har pensjonert seg."
"Kom på kontoret i morgen tidlig, presis klokka 09.00."
Hvorfor tok du meg med hit?
"Før jeg bygger en mur, vil jeg vite hva jeg stenger inne eller ute."
Det er Robert Frost.
Holder den oss innestengt? Eller noe annet utestengt?
Kan du ikke fortelle meg det?
De fleste vil dra når de kommer hit, akkurat som deg. Men ikke jeg.
Jeg kunne bli en annen. Glemme fortiden min.
Problemet er at man ikke glemmer for alltid. Minnene tar en igjen.
De tok meg igjen. Det fins bare én utvei.
- Men dette er slutten for meg. - Du trenger ikke gjøre dette.
Nei, men det gjør du. De ser deg.
Få dem til å stole på deg. Du kan gjøre det, eller så gjør jeg det.
Hvis du vil overleve her, må du gi meg en dytt.
Det vil jeg ikke gjøre, Peter. Jeg gjør det ikke.
- Jeg vet det. - Gi deg nå.
Det er derfor denne byen trenger deg.
Peter McCall er død.
- Hvordan skjedde det? - Det betyr ikke noe.
Jeg vil at du skal bli her og spille med. Jeg skal skaffe hjelp.
Du er sterk.
Mye sterkere enn du aner.
Kanskje du kan fungere som sheriff likevel.
Jeg tror du passer bedre som sheriff enn meg.
Det er det lureste du har sagt siden du kom hit til byen min.
Jeg vet at Peter McCall gjorde jobben din.
Du kan ha lurt alle de andre, men jeg er utdannet sykepleier.
Det er bare støy på radioen, unntatt når Hector Gaither spiller piano.
- Vokste han også opp her? - Nei. Han er rundt 40.
Hva er det på den andre siden av gjerdet?
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com